Da Inkariket var erobret av Spania, skapte indianerne myten om Eldorado-
-som skulle ligge i de utilgjengelige myrene ved Amazonas-elvas utspring.
På slutten av 1560 la den første store spanske ekspedisjonen ut-
-fra Perus høyland, under Gonzalo Pizarros ledelse.
Det eneste vitnesbyrdet om denne sporløst forsvunne ekspedisjonen,-
-er munken Gaspar de Carvajals dagbok.
På første juledag i 1560 nådde vi det siste passet i Andesfjellene-
-og tittet for første gang ned over den forlovede urskogen.
Om morgenen holdt jeg messe, og så begynte vi å gå ned gjennom skyene.
-Ingen kommer levende ned på elva. -Men jeg sier at det går.
Fra og med nå går det oppover.
Nå går det utfor.
Våre indianerslaver duger ikke. De dør som fluer av klimavekslingen.
Oftest er det snue. Vi rekker ikke å gi dem en kristen begravelse.
Framover, beveg dere!
Kom igjen, svin. Framover, raskere!
Fortsett. Vi vil ikke sette oss fast i gjørma.
La puta su madre! La puta!
Idioter! Bærestolen setter seg fast!
Denne veien!
Forbannet gjørme!
Se opp, idioter!
Hold kanonen unna vannet!
Årets siste dag hadde vi ikke flere krefter. Vi slo leir nær elva.
Sånn kan det ikke fortsette.
Vi er nesten tom for proviant.
Terrenget er så vanskelig her at vi ikke kommer videre.
Og vi når neppe noe bebodd område innen overskuelig tid.
Med hensyn til denne situasjonen har jeg endret planene mine...
...på følgende vis:
Vi skal bygger flåter og velge ut 40 menn.
Disse mennene har i oppgave å lete etter mat og skaffe informasjon-
-om nøyaktig hvor landet Eldorado ligger, og om fiendtlige indianere.
Vi har all grunn til å tro at begge deler er i nærheten.
Ekspedisjonen skal være tilbake her om en uke,-
-vannveien eller til fots.
Hvis den ikke er det, går vi ut fra at den er tapt.
Da må vi gå tilbake samme vei-
-i håp om å komme til et område som er bebodd av kristne.
Vi håper selvsagt at det ikke skjer, om bare jomfru Maria er med oss.
Etter grundig vurdering har jeg bestemt meg for-
-å utpeke don Pedro de Ursua til befalhaver for troppen.
Hans elskede, doña Inez, blir med ham.
Dette strider mot min vilje,-
-men hun framførte sitt ønske med en sånn sjarm og besluttsomhet-
-at jeg ikke kunne nekte henne.
Stedfortredende befalhaver blir don Lope de Aguirre,-
-en meget passende mann for oppgaven.
Hans datter Flores blir med ham.
Også det strider imot min fornuft,-
-for som 15-åring burde hun heller ha blitt hos de fromme søstrene.
Som på alle ekspedisjoner, må Guds ord spres til hedningene.
Herved gir jeg bror Gaspar de Carvajal den oppgaven.
De gjenværende 200 indianerslavene blir hos min gruppe.
Det spanske kongehuset-
-vil representeres av adelsmannen don Fernando de Guzman-
-som viste stort mot da festningen Sacsahuamán ble stormet.
Noen av de beste soldatene blir med,-
-og ingen som ikke blir utvalgt, skal føle seg tilsidesatt.
Jeg forklarer alt i et dokument-
-som skal overlates til Indiarådet for senere godkjennelse.
Herved skriver jeg under med min signatur.
Fire dager senere, den 4. januar, la vi ut.
Vi ba Gud om å stå oss bi.
Forsiktig, strømmen blir sterkere!
Hold dere midt på elva!
Den første flåten har havnet i en virvel. De må bort fra klippen!
Prøv å komme dere ut på midten av elva!
Ro til høyre! Kom dere vekk derfra!
Ro bort derfra!
Den 6. januar. Vi har med stor møye kommet oss i land og slått leir.
På den andre sida havnet en av flåtene våre i en strømvirvel.
Vi hørte ikke hva de ropte, og kunne ikke hjelpe dem.
-Hvor mange er det? -Sju pluss to indianere.
Vi må prøve å hjelpe de arme stakkarene, Aguirre.
Du er gal. Vi hjelper dem ikke.
Jeg har fremdeles befalet.
Så, så...
Vi trenger lange liner og kroker. Lengre nedover elva kommer vi over.
Når vi er på den andre sida, kan vi sikkert få dem opp.
Ta så mange menn du trenger, og skynd dere.
Har Armando kommet over ennå, tro?
De mennene har sikkert urolig mage. De går fremdeles rundt og rundt.
-Hva er det? -De skyter der borte.
-De vil gi oss et signal. -Kanskje det er en kamp.
Se, det er bare seks igjen. Roerne og den sjuende soldaten er borte.
Det er merkelig.
Se, årene er igjen.
Det er sikkert indianere her.
Vi vender tilbake til leiren.
Hold øynene åpne.
Hjelp, indianere!
En bønn herfra er ikke nok.
Jeg vil hente mennene og begrave dem.
Du har rett, min sønn. Sjelene deres hviler bedre i viet jord.
Det er det minste vi kan gjøre for de stakkarene, som døde så tappert.
Perucho!
-Tror du ikke at kanonen ruster? -Kanskje det.
Du vet nøyaktig hvem som står bak.
Hvis ikke Aguirre straffes, vet ingen hva han kan finne på.
Ikke tenk på det. Vi har virkelig større problemer.
Det er indianere overalt. Det kryr av dem.
Ingen vil dø som mennene på flåten.
Gid vi var langt borte fra disse problemene.
Akkurat nå kan vi ikke regne med det. Men du trenger ikke å være redd.
Aguirre ville aldri våge å trosse den spanske kronen.
Vi er ikke i Castilla nå.
Se hva jeg har funnet til deg.
Dette lille dyret sover bort hele livet sitt.
Det er egentlig aldri våkent.
Flåtene våre er borte.
Flåtene er borte!
Den 8. januar. I løpet av natta steg elva femten fot.
Når skal uflaksen vår ta slutt?
Rømmer du hvis jeg tar av deg lenkene?
Hør!
Stopp, det er min gryte! Hva vil du gjøre med den?
Nei, treet er for tungt.
Vi tar det. Jeg tar ikke et skritt til inn i denne urskogen.
-Hva foregår her? -Vi lager spiker.
-Hvorfor det? -Vi trenger alle spikre vi kan få.
-Hva gjør du med stammen? -Jeg bærer den hit til leiren.
Hvem har gitt ordre om det?
Alle samler sammen tømmer, og jern.
-Hva er det som foregår? -Aner ikke.
Hvem har gitt ordre om å bygge flåter?
Hva skal alt dette bety, Inez?
Spør helst ikke. Faren din har skylden for dette.
Gid alt var over.
Som deres befalhaver har jeg samlet dere fordi jeg har bestemt meg for...
-...å snu. -Jeg er ikke en mann som snur.
Vi må selvsagt gå til fots, siden strømmen i elva er for sterk.
Vi burde klare å være tilbake innen to uker, som Pizarro befalte.
Det hadde vært rene selvmordet.
Hva det enn må koste, må vi marsjere tilbake.
-Vi må tilbake til Pizarro. -Jeg driter vel i Pizarro!
-Vi kan ikke gjennomføre oppgaven. -Da får vi erobre på egen hånd.
Derfor har vi jo samlet tømmer og jern, for å bygge en flåte.
Husker dere Hernando Cortez?
På vei til Mexico fikk han ordre om å snu, men han fortsatte.
Ro deg ned, Aguirre!
Han ignorerte ordren og erobret Mexico.
Ro dere ned, alle sammen!
-Derfor er han rik og berømt i dag. -Stille!
-Fordi at han ikke adlød. -Legg ham i lenker.
Nei!
Slutt nå!
-Jeg følger Ursua. -Drep ham.
Noen flere?
Hva tror du vil skje nå?
Og hvis det er stryk nedover elva?
Det kan være det samme, bare vi kommer nærmere Eldorado.
Så du hvordan Ursua holdt hånden knyttet? Han har sikkert noe i den.
Jeg tror at de dreper ham.
Ville du ha mot til å hjelpe ham?
Du er den eneste som kan hjelpe oss.
Han vil drepe Ursua og Armando.
Han fortsetter som han begynte.
Du er mitt siste håp.
Du skyller mennesket bort, de blir som en søvn.
Dine år har ingen ende.
Om morgenen er de som det groende gress.
Om morgenen blomstrer det som en blomst på bakken.
Om aftenen visner det-
-og blir tørt.
Du vet, barnet mitt,-
-at for vår Herres skyld har kirken alltid stått på de sterkes side.
Jeg vil gjerne ha deg på vår side.
Vi trenger menn som deg.
Du bør tenke over det.
Men ikke for lenge.
Ja vel, menn, vi har blitt kvitt urostifterne-
-og trenger en leder.
For meg er valget selvsagt: den største og viktigste adelsmannen.
-Meg? -Ja, deg.
Mine herrer...
Jeg foreslår at vi velger Guzman. Hvem andre stemmer på ham?
Don Lope de Aguirre foreslås å forbli stedfortredende befalhaver.
Hvem er for det?
Epidemier og naturkatastrofer rammet folket mitt,-
-men det som spanjolene har gjort, er mye verre.
De ga meg navnet Balthasar, men mitt virkelige navn er Runo Dimac.
-Hva betyr det? -Den som snakker.
Jeg var en prins i dette landet. Ingen fikk se meg i øynene.
Men nå er jeg lenket, som folket mitt. Nå må jeg slå blikket ned.
De har tatt fra oss nesten alt, og jeg kan ikke gjøre noe.
Men jeg syns synd på deg også,-
-for det fins ingen vei ut av denne urskogen.
Hvordan har Ursua det?
På grunn av mytteriet vårt, må vi klarlegge situasjonen.
Les dette dokumentet.
Mektige konge av Guds nåde, via den hellige romerske kirken,-
-kong Filip II av Castilla.
Fram til i går, den 7. dag i år 1561 etter Jesus Kristi fødsel-
-har vi regnet oss som dine tjenere.
Vi befinner oss over 1000 kilometer fra din tjener Gonzalo Pizarro.
Skjebnen, Guds hjelp og vi selv har brakt oss nedover en elv-
-på jakt etter et nytt gulland.
Vi vil nå sette et punktum for skjebnens luner.
Vi skaper historien, og ingen frukt fra denne jord skal deles mer.
Vi gjør opprør inn i døden.
Vi erklærer, må våre hender ellers falle av og våre tunger skrumpe inn,-
-at den habsburgske ætt blir fratatt alle rettigheter, og at du avsettes.
I kraft av denne erklæringen er du styrtet.
Vi utnevner i ditt sted adelsmannen don Fernando de Guzman fra Sevilla-
-til keiser av Eldorado.
Vik fra oss, o konge, og må Gud bevare din sjel.
Lykken smiler til de tapre og spytter på de feige.
La oss klippe båndene til Spania og krone don Fernando de Guzman.
-Skal dette forestille en trone? -Akkurat, et brett kledd med fløyel.
Ja, han må ha slept seg fram. Det er ikke et pilesår, men et sverdhugg.
Han prøvde vel å stoppe ham.
Den 10. januar. Armando har flyktet.
Mannen som overtok vakten klokka tre, ble myrdet.
Det var en av mennene hans. Så lenge Ursua lever, er du ikke trygg.
-Hva kan jeg gjøre, da? -Drepe ham.
Så lenge jeg er keiser, følger vi lovene.
-Ingen dreping uten rettssak. -Hold rettssak, da. Og drep ham.
Men det må være en offentlig rettssak.
Han har fremdeles tilhengere.
Perucho! Til vitneboksen.
-Hva fikk du ut av Ursua? -Ingenting.
Tre menn kunne ikke åpne hånden hans.
Den måtte hogges av for å åpnes.
Han sa ingenting heller, bortsett fra sludder.
Men i natt fikk han besøk.
Hele historien stinker av sammensvergelse.
Balthasar, spør ham om det er sant at han fikk penger av Ursua.
Ja, det stemmer.
-Det var lønna til roerne. -Neste vitne!
Okello, stemmer det at du også fikk penger av Ursua?
Jeg var Pizarros slave. Han skjenket meg til denne ekspedisjonen.
Han sa at indianerne er redde for hester,-
-men enda mer for en svart mann.
Jeg vet ikke hvorfor, men Ursua ga meg penger nå og da.
Hva har den tiltalte å si?
Jeg vil snakke! I Spania hadde jeg mange tjenere.
Jeg betalte dem.
Og det er riktig å gi penger til våre tjenere her også,-
-selv om de er indianere.
Vi vil se at Ursua hadde rett.
Vi forstår din forvirring, barnet mitt. Du er unnskyldt.
Etter at juryen har hørt alle ytringer,-
-erklærer den den anklagede skyldig i forræderiet.
Min sørgelige plikt som leder for don Fernandos første domstol...
...er å dømme Pedro de Ursua til døden gjennom hengning.
Jeg bekrefter dette, men på årsdagen for den siste maurerens flukt,-
-lar jeg nåde gå før rett.
Hans liv skånes, men han blir fratatt alle rettigheter i Eldorado.
Halvparten av hans del får kirken, den andre får mine beste soldater.
Den 12. januar. Om morgenen la vi ut på en ny flåte.
Ursua er fremdeles i live, men han nekter å snakke.
Se, en ild!
Ved middagstid så vi en stor ild.
Før oss nærmere stranda.
-Lad muskettene deres. -Jeg ser ingen.
Vær oppmerksomme, det kan være et bakhold.
Kle av negeren.
Vi kledde av negerslaven for å skremme indianerne.
Opp med deg! Løp av sted! Løp, sa jeg!
Driv ham foran oss!
-Se opp! -Framover, alle mann!
Den veien!
Framover!
Her er det fersk frukt!
Gå bort fra maten! Hold utkikk etter indianere!
Er dere fra vettet?
Dra våpen!
Her er en gris! Løp etter den!
-Ta den! -Jeg tar den!
-Jeg tok den! Har du en kniv? -Ja, jeg kommer!
Kom igjen!
Ja! Gi meg kniven.
Se her.
Se her, det var en av oss.
Hvor kommer dette fra?
Og dette?
Herregud, kannibaler!
Samle alle!
Innsikten at menneskeetende villmenn bodde der, sjokkerte oss så sterkt-
-at vi raskt forlot dette forferdelige stedet.
Den 20. januar. Fjellene er nå bak oss, og lavlandet har begynt.
Taket som Aguirre fikk bygget, beskytter mot den stekende sola.
Elva flyter meget sakte, og vi stanser nesten opp.
Hva er dette? Gir du ham et gevær?
Aguirre, jeg vet at du har tenkt å gjøre noe med Ursua.
Jeg vet det helt sikkert.
Og det straffer Gud deg for!
Flytt deg!
Er alt i orden, kjære?
Hva er det som skjer? Det er jo helt stille.
Det er plutselig så stille.
-Ja, ikke en lyd. -Stille! Så vi kan høre.
-Kruttet! Det har tatt fyr! -Unna!
Det eksploderer snart!
-Ta lansen! -Hjelp meg å trekke opp keiseren!
Ut med den, så han kan gripe tak.
Forbannede hest. Den gir meg bare problemer.
Hva er det med ham?
Han er død.
-Se, for en kort pil. -Forgiftet.
Den må komme fra en dverg.
Skyt! Fort!
-Hva skal vi sikte på? -Skyt, ditt svin!
Fyr! Fyr!
Fyr!
Spill noe for mennene.
Se der, er ikke det en kano? Der ved trærne.
Den kommer mot oss.
Hold flåten midt på elva. Det kan være en felle.
Den 24. januar. For første gang så vi to villmenn.
De virket tillitsfulle.
Trekk båten hit. Jeg har mannen. Hold ham fast!
Og jeg har kvinnen.
En fisk!
Hva sa han?
Han sier...at han er en jaguar.
Han har hørt av sine forfedre at solens sønner en dag skal komme-
-fra det fjerne og trosse store farer.
De fremmede skal lage tordenskyers bråk med rør.
De har lenge ventet på deres ankomst,-
-for her er ikke Gud ferdig med skapelsen.
Se, gull! Hvor har du funnet det?
Gull...
Gull! Spør ham hvor det kommer fra?
Spør ham hvor Eldorado ligger. Hvor kommer gullet fra?
Hva sa han?
Har denne villmannen hørt om frelseren Jesus Kristus?
Og om vår misjon og Guds sanne ord?
Dette er en bibel. Den inneholder Guds ord-
-som vi forkynner for å spre lys i deres mørke.
Har han forstått at Guds ord fins i denne boka?
Hold i den, min sønn.
-Han sa at den ikke snakker. -Drep ham for hans blasfemi!
Det er en vanskelig oppgave å omvende disse villmennene.
In nomine patris et filii et spiritus sancti. Amen.
Det er ikke lenge igjen nå.
Eldorado ligger kanskje bare et par dager unna.
Ikke mer rust på kanonen. Vi vil beskyte fienden med gullkuler.
Og du, Okello, vil servere meg maten min på gullfat.
Og alle kommer til å vinne noe.
Guvernørstillinger, provinser...
...og kvinner.
Og kanskje blir jeg fri til slutt.
Vi må aldri glemme det viktigste med misjonen,-
-å bringe Guds ord til villmennene.
Du vil sikkert gjerne ha et gullkors smykket med juveler-
-i stedet for det i sølv som du har mistet.
Alt land på vår venstre og høyre side tilhører oss fra og med nå.
Høytidelig og offisielt tar jeg alt dette landet i besittelse.
Landet vårt er allerede seks ganger så stort som Spania.
Og for hver dag vi er underveis, blir det stadig større.
Har du i det siste sett fast grunn som kan bære vekten din?
Hei, Okello, det er ikke noe salt på.
Fisk og frukt finner vi iblant, men salt har vi ikke hatt på lenge.
Og dessuten teller vi våre siste maiskorn ett og ett.
...fire...ti.
To...fire...seks...åtte...
-Hold i hesten! -Den har slitt seg!
Pass på, så den ikke faller over bord.
Ta tøylen!
...seks...åtte...
Forsiktig! Hold den fast!
Forbannede hest! Få vekk kreket!
Kast kreket fra flåten!
-Den vil tilbake på flåten. -Forsvinn!
Forsvinn!
Jeg tror at han er en død mann.
I Mexico så jeg en hel hær indianere flykte ved synet av en eneste hest.
Dessuten hadde vi hatt mat i en uke av den hesten.
Ikke bekymre deg, lille venn. Hesten klarer seg.
Herregud, keiseren...
Keiseren er død!
Etter vår keisers død var Ursuas skjebne beseglet.
Neste morgen ble han ført bort av to soldater. Han kom aldri tilbake.
Lille mor...mine hårstrå...
To og to... bærer vinden dem med seg herfra
-Hva skriker de? -"Kjøtt, kjøtt! Kjøtt svømmer forbi".
Fram med den!
Fyr!
Sett landsbyen i brann!
Fortsett å skyte, så blir de redde.
Ikke gå inn i skogen!
Salt!
Jeg har ikke fått salt på en måned.
Hun er sporløst forsvunnet. Vi har ikke funnet noe fra henne.
Indianere har vi heller ikke sett.
Vi går tilbake til Pizarro.
To mann mer eller mindre spiller jo ingen rolle for ham.
Jeg stikker i kveld. Hvis jeg går om natta, merker ikke indianerne meg.
Jeg finner veien tilbake til Pizarro.
Vi fulgte stien omtrent 2500 meter og mistet alle spor etter henne.
Hun er som sunket i jorda.
Så ble en av mennene grepet av panikk av den forbannede stillheten-
-som kommer før noen blir drept.
Jeg går heller til indianerne enn å bli hos den galningen.
Mannen er et hode høyere enn jeg. Det kan endre seg.
Jeg skal fortelle om planen min. Jeg har talt svingene i elva.
Jeg har tegnet et kart i sanda. Vi trenger en dag for hver sving.
En...to...tre...fire...
...fem...seks...sju...åtte...
...ni...
...ti...
Jeg er den store forræderen. Det må ikke finnes noen større.
Den som engang våger å tenke på å stikke av, hogges i 198 deler.
Og så skal han tråkkes på til man kan male vegger med ham.
Den som spiser et eneste maiskorn eller drikker en dråpe vann for mye,-
-sperres inne i 155 år.
Hvis jeg, Aguirre, vil at fuglene skal falle døde ned fra trærne,-
-så faller fuglene døde ned fra trærne.
Jeg er Guds vrede.
Grunnen jeg går på, skjelver.
Men den som følger meg, og elva, vil få ufattelige rikdom.
Den som deserterer, derimot...
Bort fra trærne! Styr ut på elva! Gi meg en stokk. Pass taket!
Forsiktig, bærestolen velter! Bort fra stranda.
-Sånn, ja, forsiktig. -Bort fra stranda!
-Indianere! -De lange pilene har blitt mote.
Best å gjemme seg.
Den 1. februar. Stemningen blant mennene har nådd bunnen.
Jeg snakket med Aguirre om det.
Det utvikler seg ikke som vi tenkte. Vi ser ikke annet enn sult og død.
Vi mister menn, uten å se fienden.
Til og med Eldorado er fremdeles bare en illusjon.
Mexico var ingen illusjon.
Hvis vi snur nå, kommer andre isteden.
Og de vil klare det.
Og vi forblir ingenting.
Selv om dette landet bare består av trær og vann, skal vi erobre det.
Og det vil melkes av dem som kommer etter oss.
Mennene mine måler rikdom i gull...
Det er mer.
Det er makt og berømmelse.
Jeg forakter dem for det.
Jeg tror at Aguirre driver oss i fordervelsen, nesten med hensikt.
Vi kan ikke engang gå i land, for elva har oversvømt urskogen.
Den 22. februar. En fryktelig nød råder.
De fleste har feber og ser syner. Få kan engang stå på beina.
En soldat drakk opp blekket mitt fordi han trodde at det var medisin.
Jeg kan ikke skrive mer. Vi driver i sirkler.
Jeg ser et skip...med seil... i et høyt tre.
Og fra akterdekket henger en kano.
Skipet er bare innbilning.
Intet høyvann kan stige så høyt.
Vi har alle feber.
Det er bare en hallusinasjon.
Jeg har hørt at det kan skje mennesker som er overanstrengt.
Hold kjeft! Vi henter skipet og seiler til Atlanteren med det.
Nei, Lope de Aguirre, jeg følger deg ikke. Vi er svekket og sultne.
Det er ikke noe skip. Det er ingen skog.
Det er ingen pil. Vi innbiller oss bare pilene fordi vi er redde.
Pilene er ekte! Søk dekning!
Denne pila kan ikke skade meg.
Det er ikke regn.
Ikke glem å be, munk, ellers kan Gud gi oss-
-et sørgelig endelikt.
Når vi når havet, skal vi bygge et større skip-
-og seile nordover med det og ta Trinidad fra den spanske kronen.
Derfra skal vi seile videre og ta Mexico fra Cortez.
For et stort forræderi det blir!
Da har vi hele det nye Spania i vår hånd.
Vi skal iscenesette historien slik andre setter opp teaterstykker.
Jeg... Guds vrede...
...skal gifte meg med min egen datter...
...og med henne danne det reneste dynastiet...
...som verden noensinne har sett.
Sammen skal vi herske over hele dette kontinentet.
Vi holder ut.
Jeg er Guds vrede.
Hvem er med meg?
Tekst: Jan Helge Hordnes www.btistudios.com